Musím říct, že když jste jí přivezli poprvé,
tak jsem si nebyl jistý.
Ale tahle mašinka má devět životů.
Zadní část to schytala, takže...
No jo.
Hřídele, plechy, klouby, náprava...
Všechno vyměněné. Nedalo se jinak.
Většina dílů už použitých.
Ale jestli tam chcete funglovky, tak to nevadí.
Ale použité díly jsou jediná možnost jak udržet hodnotu
a nechat to zacvakat pojišťovnu, jasný?
Zadarmo chutná nejlépe.
Vyměnil jsem vzduchový filtr,
doplnil kapaliny.
Tentokrát jsem nemusel měnit přední sklo.
To je, co?
A všiml jsem si,
že jste měl jakousi nerovnost
tady vpředu.
Nejdřív jsem netušil, co to vůbec je.
Pak jsem si vzpomněl, že jsem vám před pár
měsíci měnil přední nárazník,
když jste srazil toho jelena.
Vzali jsme to párou,
srovnali vám to.
Nejhorší ale byla ta barva.
Kapradinová. Zajímavý odstín.
Ještě něco?
To je všechno. Na pojišťovnu, jak jsem říkal.
Tady podepište a můžete jet.
Lidé často vtipkují,
ale mně se to auto vážně líbí. Je dost robustní.
Vsadím se, že takových 200 000 mil ještě najezdíte.
Hej, Benny.
Kolik bys mi za něj dal?
Myslíte jakou má hodnotu?
Ne. Myslím tím, kolik bys za něj zaplatil?
No, já ani nesháním...
Sto babek?
Padesát?
Pojišťovna právě vyplázla 1900 jenom za díly.
Tak je to kauf.
Dáte mi padesát babek a je celé vaše.
Jste si jistý?
Naprosto.
Podívám se do pokladny.
Táto?
Padesát babek? Zbláznil ses?
Překlad: Gunlok Časování: n17t01
To snad ne.
Ježiši.
Jsem v práci.
Jo, já vím.
Chci tě upozornit. Budeš mít návštěvu.
Návštěvu? Co... To jako myslíš dnes?
To jako myslím za třicet vteřin.
Dále.
Slečna Rodarte-Quayle?
Agent Hank Schrader, agent Steve Gomez, protidrogové.
Viděli jsme se v Albuquerque.
Ano, to ano.
Co pro vás mohu udělat?
Tmavé kalhoty, světle modrá košile.
- Jo? - Sebrali Rona.
- Ron je pryč. - Dobře.
Ne. Ne.
To není dobré, Miku.
Není dobré. Ten...
Ten jeho pohled
byl přesným opakem dobrého, jasný?
Nadechni se, Lydie.
Nikdo mluvit nebude.
Právě mi asi 14 lidí z protidrogového
vtrhlo do kanceláře, řvali tu a křičeli
a po skladišti se úplně hemžili, jasný?
Po skladišti!
Mimo to, Ron pro mě dělal.
Pamatuješ? Už tam nikoho nemám.
Ron řešil záznamy, bral ten barel i řídil náklaďák.
To po mně nemůžeš chtít.
Buď realista.
- Miku, to je bláznovství. - Pošli ti někoho jiného.
Blázníš?
Moje auto má skoro 500 koní.
- To si piš, že by gumovalo. - Koňská síla není všechno.
Copak to nevíš?
Musíš započítat tření, točivý moment, zavěšení
a váhu auta.
A poslyš, ještě na jeden faktor jsi zapomněl...
Zkušenosti řidiče.
- A v tom jsem tě dostal. - To určitě. To určitě.
- Na tebe mám. - Jezdíš jako dědula.
Vážně? Já jezdím jako dě...
Pověz, umí dědci hodiny? To asi ne.
Hovadina, nikdy jsi je nedělal.
Hej, bacha na pusu.
- A ano, dělal. - Jako fakt?
Ano, fakt. A když mi prokážeš
špetku respektu, tak tě je možná naučím.
- Jo? Vážně? - Ne.
- Ne, nenaučím. Beru to zpět. - Ano. Ale ano.
- Jen vtípek. Já jen... - Řekl jsi ano.
Ne! Ne. Ne. Dělal jsem si srandu.
- Neplácli jsme si na to. Ne. - Ale jo.
- Teď už jo. - To se nepočítá!
Vím, že to neschvaluješ.
Ale to moje... Řekněme, že to byl narozeninový dárek sám sobě.
A Juniorovo....
Lidi si to přeberou,
pomyslí si, že jsem měkkota.
A krom toho...
Ve skutečnosti jsem ani jedno nekoupil.
Vzal jsem je na leasing. Takže to bude uvěřitelné.
Dobře?
Teď už si to můžeme dovolit.
Vrátil ses k tomu.
No jo.
Musíme nějak odpracovat těch ztracených 600 000.
Co si myslíš o internátech?
Internátech?
Pro koho? Juniora?
V severní Arizoně je jedno místo
a prý je to jedno
z deseti nejlepších v zemi.
Má rok do vysoké.
Proč bychom to dělali?
Nevím. Já jen...
Jen jsem přemýšlela o dětech.
I o Holly?
Kam pošleme naší osmiměsíční holčičku?
Mírové sbory?
Ne. Já jen...
Změna prostředí
by jim mohla prospět.
Co to má znamenat?
Co je špatného na jejich prostředí?
Skyler...
Co je špatného na jejich prostředí?
Nic.
Hej.
Poslyš, já vím, že těch posledních pár týdnů
bylo těžkých.
Ta hrozba Hankovi
a celá ta věc s Benekem.
Ale už se vůbec nemáš
čeho bát, dobře?
Chci říct, že od teď už to bude bez problémů.
Slibuji.
Víš, chtěl bych, abychom se pokusili
se zase začít těšit na budoucnost.
Tak třeba moje narozeniny.
Já nevím...
Já nevím, co máte naplánováno
a s tím vším co se poslední dobou dělo
bych rozumněl, kdybys na to ani nepomyslela.
Ale myslím si,
že malá oslava by nebyla špatná.
Pro nás pro všechny.
Rozumíš, narozeninová oslava.
Tak co říkáš?
Jo?
Dobře.
A možná, smím-li být tak smělý,
čokoládový dort s čokoládovou polevou?
Život je krásný, Skyler.
Díky.
Hej, mami, na něco jsi zapomněla.
Tátova slanina.
To nevadí. Udělám to sám.
Ne. Máma musí.
No, je to tak trochu tradice.
Dívej, Holly.
Sleduj, co to dělá se slaninou.
Sleduj. Sleduj.
Copak to dělá?
To je teda malá jednička.
Docela jo.
Jen trochu.
To je lepší.
- Ne, ne. - Dobrý nápad.
- Ne. - Ne, ne, ne. Správně.
Velmi správně. Spolupráce v rodině.
Dělání obětí. Velmi důležité.
- Všechno nejlepší, tati. - Díky, kamaráde.
Dáš si?
Je to teda kousek, co?
Hluboko pod zemí s půlkou obličeje...
A pořád si s námi hraje.
A co dál?
Nevím.
S tím Madrigalem je to podezřelé, víš?
V Německu máme pana Burgermeistra
a 5000 mil daleko máme jeho.
Ještě tam musel být někdo, chápeš?
Koho jsme přehlédli.
A co ta, Lydia, jak ona se jmenuje?
Víš která, ta roztěkaná, ze skladiště.
Ta? Ani náhodou.
Moc upjatá. Moc vyrovnaná.
Možná.
Měla dvě různé boty.
Jak moc může být vyrovnaná?
Pánové, jak to jde s Fringem?
To víte, procházíme podklady.
Jak dlouho než to shrnete?
Ještě pracujeme s pár nápady.
Kdybyste se mě zeptali před pár týdny,
- Tak bych řekl, že už jsme je rozbili, ale... - Ale?
No, nikdo z fringových lidí s námi nemluví.
Ani nepípne, ať tlačíme sebevíc.
Takže to vypadá, že je někdo zvenčí drží v lati.
Vsázíme na tohohle chlápka... Michael Ehrmantraut.
Je to šéf Fringovy ochranky.
- S ním bude problém. - Tak se ho budeme držet.
Už dáváme dohromady tým na odposlechy.
Dobře? A další věc...
Třeba to nemá spojitost, ale ten modrý pervitin... Vrací se.
- Povídej, Gomie... - Jo. Na ulici nacházíme v menším množství.
Laborka potvrdila, že je to stejné zboží.
Třeba jen uniká starší várka,
nebo někdo začíná znovu
a používá vařiče od Fringa k nové operaci.
Myslel jsem, že jeho vařiče už máme...
Ti v tom požáru.
Mysleli jsme, že jeden z nich mohl být Heisenberg.
Jo. Možná. To nevíme.
Jak jsem řekl, pořád zbývá dost otázek.
Agente Gomezi, mohl byste nás nechat o samotě?
Hanku, musím říct,
odvedl jsi vynikající práci.
Opravdu prvotřídní.
Děkuji, pane.
Tak dobrou, že jsem si říkal, jestli není čas na změnu.
Rozumíte, já se musím vrátit do El Pasa.
Oddělení potřebuje velícího důstojníka
a řekl jsem si, že bychom měli povýšit někoho místního.
Pokud si podáte žádost,
a doporučuji tak udělat, tak to místo dostanete.
Nepochybuji, že toto oddělení bude s vámi v čele
velice dobře vedené.
Páni. To je...
Nevím co říct.
Je to velké povýšení.
Má to svoje háčky.
Bude třeba si zvyknout na politiky.
Navíc budete dohlížet na všechny případy,
takže budete muset všechny svoje předat,
včetně Fringa.
Ačkoliv nerad přichází o dobré lidi v terénu,
ta práce je taková a s tím se musíte srovnat.
Tak co říkáte, Hanku?
Chcete ji?
No,
vzhledem k tomu, že by mě žena zabila, kdybych řekl ne...
Jo. Chci to.
- Gratuluji. - Díky.
Mohl bys
to dokončit i za mě?
Mám... Mám narozeniny.
- Vážně? - Jo.
Asi na mě čeká narozeninová
oslava, takže rozumíš...
Jo. V pohodě. To není problém.
Všechno nejlepší.
Díky.
- Ahoj, tati. - Ahoj.
Kde je máma?
V kuchyni.
Ahoj.
Tak jaký je plán?
Hank a Marie jsou na cestě,
k večeři pečené kuře s brambory,
zmrzlinový dezert
a čokoládový dort, jak sis přál.
Co se děje?
Se mnou?
Nic.
Myslel jsem, že z toho povýšení budeš nadšenější.
Ne! To... Ne! To jsem!
- Zlato, jsem tak hrdá... - Jo, jo, dobrý, dobrý...
- Promiň, promiň. - Věřím ti. Nemusíš nás zabít.
Marie, už je to několik dní.
Marie?
Co se děje?
- Marie, no tak... - Je mi líto. Já...
Někomu jsem dala slib.
Komu?
- Kdo? - Tvůj švagr.
Napovíš mi alespoň?
Jde o nevěru. Víc neřeknu.
Sakra. Věděl jsem to.
Co jsi věděl? Co jsi... Co jsi věděl?
Teda nevěděl jistě, ale dávno jsem si to myslel.
Waltův druhý telefon?
Promiň, zlato, ale jsem kus před tebou.
Kus přede mnou.
No, Walt to nebyl.
Skyler?
Ani náhodou.
Ahoj.
- Ahoj! Tady je! - Ahoj!
- Čau! - Ahoj!
- Zdar, kamaráde. - Vítejte. Vítejte.
Všechno nejlepší!
Tak jsem ve středním pruhu, jedu asi tak šedesát
a neměl jsem na vybranou, musel jsem na to dupnout.
Prostě vrm! Masakr.
Počkej, dálniční policie ti taky udělá pořádnej masakr.
Do měsíce splní kvóty na pokuty.
Ty mi určitě pomůžeš, viď strejdo Hanku,
když teď to protidrogový řídíš.
No jo. Pro mýho rozmazlenýho milionářskýho synovce?
Jasně. Zařídím, abys dostal celu s výhledem.
Tak jo.
- No, já mizím. - Dobře.
- Všechno nejlepší. - Díky, kamaráde.
- Ještě jednou blahopřeju, strejdo Hanku. - Díky.
- Uvidíme se později. - Dobře.
- Tak jo, bav se. - Ahoj, jeď opatrně.
- Jezdi opatrně, dobře? - Jezdím.
- Zpomal. - Nikdy.
To je pořádnej párek aut, Walte.
Zlato, k příštím narozeninám
si vezmu příklad z Walta
a koupím si tryskáč.
Možná jsem to trochu přehnal.
Ale s těmi novými sazbami na leasingy...
Vážně se nedá odolat.
Skvělá večeře, Skyler.
To byla vynikající bramborová kaše, to musím říct.
Musíš mi říct, jak se zbavuješ hrudek.
Jak to děláš?
- Drtič na brambory? - Drtič?
Neděláš to ručně?
Ne.
- No, to... - Páni, to byl...
To byl ale rok, co?
Víte, že to je
téměř přesně jeden rok,
co jsem dostal diagnózu?
- Ježiši. Vážně? - Jo.
- Už se to zdá déle, co? - Jo. No, je to...
Zítra jeden rok.
Den po padesátinách.
Upřímně, nikdy jsem si nemyslel, že budu tak dlouho žít.
Ta rakovina a operace
a jak střelili Hanka...
Prostě...
Tolik temných dní.
No...
Ale zase máme Mariin mluvící polštář.
Pamatujete?
To bylo...
Páni, vážně jsem nechtěl žádnou léčbu.
Myslím, že jsem se moc bál
nebo byl moc naštvaný nebo...
Já nevím. Prostě jsem chtěl skončit.
Ale vy... Nějak jste mě tím dostali.
Podrželi jste mě.
A to se stávalo znovu a znovu a znovu.
Chci říct, byla doba,
kdy jsem si byl jistý, že už jsem na konci.
Ale pak někdo
nebo něco
mě zachránilo.
Bože. A Skyler... Ani nemůžu...
Zlato, pamatuješ na první týden chemoterapie?
Tu noc, v koupelně na podlaze?
Co jsi mi to řekla?
Bylo mi tak zle.
Ze začátku to bylo těžké.
Ale Skyler...
Byla tu pro mě, samozřejmě,
dávala mi obklady na čelo.
A zpívala mi.
A tak pořád dokola,
den po dni.
A pamatuji si, jak jsem ležel v koupelně na podlaze,
protože dlaždičky byly tak chladné a příjemné, víte?
A hlavu jsem měl ve skyleřině klíně
a ptal jsem se jí,
jestli to můžeme skončit.
Bylo to moc těžké. Bylo to... Jen jsem chtěl, aby to skončilo.
Skyler, není to ledové?
Páni. Párty v bazénu.
Co to děláš, Skyler?
Co to dělá? Walte?
Hele, Sky, možná už bys měla vylézt.
Co myslíš?
Skyler, Hank se tě na něco ptal.
Musíš vylézt, hne... Skyler!
Vyplave, že jo?
Musí.
Skyler, musíš vyplavat.
Bože můj.
Co... Tak jo.
Tak jo. Musí to být...
Ne.
Dobře...
No tak! Jak mám asi...
Zdravím.
Počkat.
Počkat, počkat. Kdo jste?
Já jsem... Jsem ten člověk. Tak kde je...
Zadržte. Počkat.
Kdo vás poslal?
Kdo mě poslal? No kdo myslíte?
- Ne. Já se ptám vás. - Mike...
A ten Mike...
Jaké má příjmení?
Dáme, zrovna jsem přiletěl z Nového Mexika
a čeká mě ještě 900 mil dlouhá jízda zpátky.
To je 14 hodin, pokud nezastavím.
Takže čím dřív to uděláme, tím lépe.
Ehrmantraut.
Dobrý? Spokojená?
Promiňte, ale nebudu se omlouvat za opatrnost.
S tím vším, co se tady děje, co já vím,
můžete být jeden z těch agentů v přestrojení, co posílají na střední školy.
Radši budu paranoidní, než aby mě znásilnili stráže ve vězení.
To nepochybně.
Tak, kde je...
Tam nahoře. Číslo 22356.
Ten jsem vymazala ze záznamů,
takže to musí být ten.
- Dosáhnete tam? - Se zdvižkou.
Máte nějakou?
Počkat, počkat, počkat, počkat, počkat! Zastavte!
Bože můj. Bože můj.
Co?
Prosím, řekněte, že to není to, co si myslím, že je.
Už se něco takového někdy stalo?
Ne. Ne, jistě, že ne.
Ne, ne.
Já jen...
Máme nějaké problémy.
Jo, jo. Já... Zaslechl jsem
o tom něco.
Tedy pochop, Marie nezacházela do detailů.
Rozumíš, jen řekla,
že máte nějaké...
Problémy.
Tak, co dál?
Možná by bylo dobré, aby si s někým promluvila.
- To souhlasím. - Jo.
To bude to první co obstarám.
Jo.
Třeba ten Mariin, Dave.
Zdá se s ním být spokojená.
Teda ne že by Marie byla reklamou
na pokročilé duševní zdraví nebo tak.
Rozumíš...
Já prostě netušil, že si to tak bere.
To jsou tedy narozeniny, co?
Pokusí se trochu prospat.
Dobře.
Co to mělo být?
- Já nevím. - Myslíte, že se snažila...
Ne, ne v bazénu. To ne.
Před námi všemi? Ne, to si nemyslím.
No ale, my oba,
myslíme si, že...
By si s někým měla promluvit.
Dám ti číslo na Davea.
Dobře.
Poslyš, Walte, já...
Nemůžu si pomoct, ale cítím,
že asi máte nějaké problémy,
ty a Skyler.
Nic nám do toho není, samozřejmě.
A Hanku, nevím, jestli jsi
- zachytil něco z... - Ví to...
Ví, že to vím.
Tyhle věci se stávají,
ale není to konec.
Myslím, že by bylo dobré, kdybyste
měli trochu prostoru,
abyste na tom mohli pracovat.
Takže...
A nebraň se tomu hned.
Co kdybychom si vzali na chvíli děti k sobě?
- Vzali děti? - Jistě.
Pohlídáme vám je na den nebo dva, nebo jak bude potřeba
a nechám vás tu,
abyste se o sebe postarali.
To je od tebe moc milé, Marie,
ale já... Nevím, co by se vyřešilo.
A... Chci říct...
Krom toho, Junior a Holly... To je hodně práce.
Ne, není.
Junior se o sebe postará
a moje neteř je to nejmenší,
nejsladší děťátko co se kdy narodilo.
- Bude to zábava, že jo? - Jo. Jo. Určitě.
Jo.
Rozhodně. Jo.
Je to dobrý nápad.
Myslím, že to je skvělý nápad.
Přesně co potřebujete.
Marie,
ten nápad...
Byl tvůj?
Vlastně byl Skyleřin.
Aha.
Vážně to potřebuje, Walte.
Jo.
Dal jsem Marii lahve.
Pro pleny se zastaví cestou.
S Juniorem jsem telefonoval
a po velké diskuzi
souhlasil, že se zítra zastaví pro nějaké oblečení.
A tak, voila, děti jsou pryč z tohoto prostředí.
To je mi náhoda.
Vím, že nespíš.
Co to mělo být? Můžeš to vysvětlit?
Nechci, aby tady byly děti.
Není to bezpečné.
Skyler, o tom už jsme několikrát mluvili.
Nikdy to nebylo bezpečnější.
"Nikdy nebylo?"
Před pár týdny sem mířil muž, s cílem nás
zabít, zavraždit celou tvou rodinu.
Byl jsi pod domem, křičel.
A vyřešil jsem to. Je po všem.
To není.
Zase jsi se vrátil k obchodu s pervitinem.
Teď je to jiné. Teď to řídím.
Takže počkat. Teď když to řídíš,
tak to jako bude procházka růžovým sadem?
Nevím, proč by ne.
Práci držím mimo domov, Skyler
a nic z toho neovlivní ani tebe, ani děti.
To nevíš. To nemůžeš slíbit, Walte.
Můžu slíbit, že Gus Fring je mrtvý.
A to on byl hrozbou. On byl nebezpečný.
Já myslela, že ty jsi nebezpečný.
O to šlo s tím bazénem?
Snažila ses ochránit mé děti přede mnou?
Nejen tebou...
I já mám krev na rukou.
Jakou krev? Benekeho?
Je kvůli mně v nemocnici.
- Ne. - Kvůli tomu, co jsem udělala.
Skyler, tím se nesmíš zaobírat.
No tak. Nechtěla jsi nikomu ublížit.
Udělala jsi chybu a věci se vymkly kontrole,
ale to celé jsi dělala, abys ochránila rodinu.
A je mi to líto. To z tebe ale nedělá špatného člověka,
to z tebe dělá lidskou bytost.
Nech toho, Walte. Prostě přestaň.
Nechci slyšet tvoje okecávání.
Jedu v tom.
Jsem kompromitovaná. Ale nenechám...
Nenechám své děti žít v domě,
kde se obchod s drogami
a ubližování a zabíjení lidí
bere jako zasraná smůla.
Zase v tom jedeme? Fajn.
Ale děti budou pryč a hotovo.
A hotovo? Jak hotovo?
Dostala jsem je z domu.
Na přespání u tety a strýčka?
Tam budou den, nebo dva,
Junior zůstane dlouho vzhůru, bude koukat na filmy a pak co?
- Uvidíme. - Ne, já ti povím, co pak.
Vrátí se domů. Do tohoto domu.
K jejich milujícím rodičům.
Ne. Nedovolím, aby je naše záležitosti ohrozily.
- Kolikrát musím říkat, že nejsou v nebe... - Řekla jsem ne.
Přísahám bohu, že to nedovolím.
A jak tomu zabráníš?
Co bude třeba. Co bude v mých silách.
Co třeba? Konkrétně.
Co uděláš dál?
Příště si třeba ublížím.
Aby bylo zřejmé, že potřebujeme víc času.
Aby Hank a Marie viděli, že máme problémy.
Ne, spíš že ty máš problémy.
Tak příště tě třeba nechám vyšetřit.
Dám tě do nějakého ústavu
a o děti se postarám sám.
To chceš?
Tak možná se ukážu s pohmožděninami na krku,
udělám si monokl,
řeknu, že mě biješ,
protože jsi zjistil, že mám milence.
Rozumím.
Takže do toho chceš zatáhnout Teda?
Tak to bude zábava,
vysvětlit to všechno policii.
Ale možná to nebude taková zábava, až budeš říkat svému 16 letému synovi,
že jeho otec bije ženy.
To také není moc dobrý plán. Co ještě máš?
Mohla bych Juniora poslat na jinou školu.
To tedy bude rozhovor...
" Zlato, já vím, že už máš jen rok školy,
ale hrozně bych chtěla, abys všeho nechal,
opustil všechny přátele a jel na internát do Arizony."
Ještě nějaké nápady? Protože pořád neslyším
řešení tvého problému.
Jak zachráníš naše děti od tohoto
hrozného prostředí?
- Já... - Co budeš dělat?
Utečeš do Francie?
Zatáhneš závěsy, vyměníš zámky?
Je to k smíchu. No tak, Skyler.
Chceš jít proti mně? Chceš mi sebrat děti?
- Jaký máš plán? - Já nevím!
Nic lepšího mě nenapadlo, jasný?
Já... Já beru každou minutu,
kdy jsou děti odtud,
od tebe, jako vítězství.
Ale máš pravdu.
Je to špatný plán.
Nemám tu tvé kouzlo, Walte.
Nevím, co mám dělat.
Jsem zbabělec.
Já... Nemůžu jít na policii.
Nemůžu přestat prát tvé peníze.
Nemůžu tě dostat z tohoto domu.
Dokonce tě ani nemůžu dostat ze svojí postele.
Můžu jenom čekat.
To je vše. Jediná dobrá možnost.
Vydržet,
odkroutit si to
a čekat.
Čekat na co? Na co čekáš?
Až se vrátí rakovina.
Jo?
Dobře. Dobře.
Uklidni se. Jedu tam.
Podívejte se. Sami řekněte, jak to vypadá.
Pokud protidrogový sleduje její barely,
tak máme po prekurzoru.
Hotovo. A můžu vám říct, že poslední dobou
je zdroj methylaminu vzácnost.
Jako Yetti. Vzácný jako jednorožci.
Mladej, prostě... Začíná mě z tebe pálit žáha.
GPS na spodku barelu.
Proč ho nedat dovnitř, kde ho nikdo neuvidí?
Když bude vevnitř, tak navlhne.
Vyrábí to tak, aby to mohli dát na spodek auta.
Může to navlhnout.
Tohle je mizerná práce, i na policajty.
A ty ostatní barely...
Taky měli sledovače takhle zvenku?
To nevím. Nejspíš.
- Žádné jiné jsi nezkontroloval? - Ne.
Ale mohl jsem vzít jen tenhle, podle ní.
Když jsme to uviděli, tak začala vyšilovat,
já to tam vrátil a vypadli jsme.
Na něco se tě zeptám.
Kdo si toho všimnul...
Ty nebo ona?
Lydia. Viděla to první.
Dobře.
Je mrtvá.
Počkat, počkat, počkat. Cože?
Lydia to tam nastražila, ne policie.
Myslela si, že pokud to narafičí tak, aby to vypadalo,
že její sklad sledují,
tak jí necháme na pokoji a začneme obchodovat jinde.
A má pravdu,
my začneme obchodovat jinde,
jakmile se zbavím jejího těla.
Ale počkat, když tedy protidrogový nesleduje to zboží,
tak to je dobře, ne?
Bude přece stačit, když jí řekneme,
chápete, ať přestane kecat a pořád dodává methylamin.
Neznáš jí tak jako já.
Měl jsem příležitost to vyřešit a nechal jsem jí být.
To mám za to, že jsem sexista.
Takže pokud mě omluvíte...
Miku, nemůžeš jí prostě...
Podívej, to je náš prekurzor. Potřebujeme jí.
Mladej, pokud budeme muset na čas omezit, tak budiž.
Pořád lepší, než pracovat s bláznem, kvůli kterému nás zabásnou, nebo zabijou.
Mně se tak bláznivá nezdála, rozumíš?
Prostě se zdála trochu upjatá.
A teď jsi sexista ty.
Věř mi, ta ženská si zaslouží zemřít
úplně stejně, jako všichni chlapi co jsem poznal.
Ne. Počkej!
Jen zadrž.
Co když to vážně byli policajti?
- A co když se v ní mýlíš? - Nemýlím.
Ale co když ano?
Jesse, tvé obavy beru na vědomí.
Teď mi uhni.
Ne. O tom se hlasuje.
- To bych neřekl. - Já hlasuji, že se o tom hlasuje.
Pane White, vyjádřete se, jo?
Co si myslíte?
Pane White?
Methylamin musíme dostávat, ať se děje cokoliv.
Nebudeme se omezovat.
Teprve to rozjíždíme.
A tenhle vlak nic nezastaví.
Nic.
Hej, pane White. Počkejte.
Jen jsem chtěl říct, že se mi váš nápad zamlouvá.
Víte, je to dost...
Myslím, že je to nejlepší způsob.
Jo, hele,
říkal jste, že máte... Narozeniny, takže...
Účtenku jsem nechal v krabičce,
kdybyste je chtěl vyměnit.
Každopádně všechno nejlepší.
Ahoj.
Zastavil jsem se u Hanka a Marie.
Junior se pořád ptá co se děje.
Neustále, dost vytrvale.
Ale všechno je v pořádku.
Sledují Ratatouille.
Je to roztomilé.
Jak ti je?
Brzy přijdou další peníze.
V pořádku?
Fajn.
Dobře.
Tak...
Půjdeš do postele?
Chci ti něco ukázat.
Vidíš ty hodinky?
Je to dárek k narozeninám.
Osoba, co mi ten dárek dala,
mě taky chtěla mrtvého.
Není to tak dávno,
co mi mířil zbraní přímo mezi oči,
přímo sem,
a vyhrožoval, že mě zabije.
Změnil na mě názor, Skyler,
a ty ho změníš také.
Překlad: Gunlok Časování: n17t01